Вітер шепоче у сутінках долі,
Мрії бентежить ліниві і кволі,
Стукає в душу, стріляє у скроні,
Плеще хвилинами в вічні долоні...
Дощ - передвісник осіннього суму,
Крапле поволі і думає думу...
Клен пожовтів, похолився трагічно.
Все в цьому світі не вічно, не вічно.